Господарю Ято, заемете се, моля ви!
Нека съдбите ни се свържат.
Няма нищо по-добро от чаша саке след работа!
Вижте поклонниците си, господарю.
Всички тези ятоисти.
Най-накрая постигнах мечтите си.
Колко празен се чувствам сега.
Само човек на върха може да разбере тази самота!
Тук, в сърцето ми… - Господарю Ято!
Няма ли кой да стопли стъкленото ми сърце?
Нека бъда аз! - Не, нека аз!
Не се бутайте, недейте!
Има място за всички! - Млъкни!
The Eastern Spirit Subbing Squad представя
УЛИЧЕН БОГ The Eastern Spirit Subbing Squad представя
УЛИЧЕН БОГ
Ура! Благодаря, Хийори!
И дано най-най-най-накрая изпълниш молбата ми!
Октоподче! - Чуваш ли? Не, нали?!
Боже, изобщо не може да се спи, като говориш насън.
Прекрасен сън беше!
"Ятоисти" едва ли ще има.
По-добре да емигрирам, отколкото да стана част от това.
Никое момиче няма да участва в това.
Кое? - Коя ще иска да ти стисне ръка?
Ти знаеш ли колко му се потят ръцете?
Тогава трябва да видиш
на какво е способен един бог.
Всеки мой сън ще стане истина. Защото…
Защото купих това! - Какво е това гърне?!
Една ясновидка ми гледа и каза, че ще го продаде само на мен.
Ако искам да успея, трябва да му пея и да го галя всеки ден!
Измамила те е!
Това може да ми помогне да спечеля от тотото.
С тази гривна ще построя мечтания си дом,
а това ще ми вдигне оценките, за да вляза в колеж.
С всичко това ще бъда предоволен и щастлив за нула време…
Хийори!
Торнадо завъртане!
Свърши нещо полезно! - Какъв избор имам?
Искам да работя, но никой не ми се обажда.
Спомена, че боговете и Съкровищата споделят едно тяло и душа, нали?
Не бива да се държиш така, особено пред Съкровище като него.
Трябва да бъдеш отговорен и заради Юкине.
Хийори, намери си тялото.
Трябва да се видиш с някого.
= Епизод 4= "Там, където е щастието"
Къде сме? - Кофку! Тук ли си, Кофку?
Ято!
Добре заварила! - Така се радвам да те видя!
Тази коя е? Аурата й подсказва, че…
Не, невъзможно. - Това е Кофку.
Моето гадже.
Приятелката му, Кофку, приятно ми е.
Приятелка? - Сериозно ли?!
Трябва да те помоля за нещо, Кофку. - Какво има, Ято?
Наскоро направих това дете свое Съкровище.
Но ти знаеш какво е положението ми, нали?
Иска ми се да има топла храна за него,
а дори покрив над главата не мога да му осигуря!
Но това е ужасно, Ято!
Спокойно, ще ти помогна!
Това достатъчно ли е?
Спасяваш ме! Сладката ми тя!
Обичам да си мил с мен.
А сега е време за хазарт! - Ще дойда и аз!
Направо е отвратителен. - Копеле!
Пак ли ти?! Не ми докосвай момичето!
Триъгълник?! - Разбра ли ме?
Божичко, не се бийте за мен!
Аз съм Съкровището на Ебису Кофку.
Куро, като Съкровище - Коку. Като човек съм Дайкоку.
Страхотно! Ебису е известна!
Тя е една от Седемте божества на съдбата?
Само че не я изобразяват точно така…
За какво си говорите?
Просто сте много хубава двойка. - Двойка?
Женени сте, нали? - Не.
Но по-рано нарече Ебису… - Наричай ме Кофку.
Нарече я "моето момиче".
Тя е просто моята богиня господарка. Нали?
Имам клечица в чая си! - Това е само боклуче.
Проблем ли има с това как я наричам?
Не, много мило звучи!
Не го гледайте в очите.
Излагате се на огромен риск.
Защото както и да изглежда… той мрази деца!
Не говори такива неща за мен!
Нищо му няма. Моят Дайкоку толкова обича деца,
че може да стои и да си ги гледа, докато не изчезнат!
Това не е най-доброто представяне, което съм чувал.
Хей, момче… Спокойно. Не го крий.
Ти си Съкровището на Ято, нали? Име?
Юкине. - Отдавна ли си Съкровище?
Не, започнах съвсем отскоро…
Ясно. И си още толкова малък…
Дайкоку… - Хей!
Да? - Ти коя си?
Казвам се Ики Хийори. - Значи Хийорин?
"Рин"? - Ти си обикновена. Ято какъв ти е?
Какъв ли? Не се интересувам от него.
Да, бе! Защо се натъжи?
Защо? Защо?! - Съжалявам, тя е малко лудичка.
Явно й е приятно да се запознава с нови хора.
Добре ли си живеете с Ято?
Знаех си. Той си е такъв.
Искам да работя друго! - Имаш избор!
А ако остана тук… - Аз съм предостатъчен тук.
Вероятно… - О, да, Юки…
"Юки"? - Трябва да внимаваш.
Чувала съм странни слухове за Ято.
Странни слухове? - Казват, че бил страшен бог.
Не плаши децата, Кофку.
Добри новини! Имаме работа! Хайде, Юкине!
Стойте! Не ме оставяйте!
Благодаря ви.
Наистина ли си тръгваш вече?
Ято, защо доведе тези двамата тук?
Мамо, съжалявам.
Дано ми простиш… - Благодаря за обаждането!
Ято, на вашите услуги!
Ти го бутна! - Проклятие!
Вече падам?
Дори сега нямам късмет. - Чакай малко!
Може би имате семейни проблеми?
Или сте разкъсан между семейството и работата?
Имате ли лоши деца, които трябва да бъдат наказани?
Мога да реша всички проблеми!
Бърз, достъпен, надежден! Ято, бог на поръчките. Обадете се…
Хийори! - Първо трябва да го спасиш!
Писани на ръка?
Простете, че не се представих. Това е моята визитка.
И този ли?! - Значи работите за тази агенция?
Работех. Наскоро фалирахме
и не ми остана нищо.
Исках да се простя на родителите си,
но без да искам съм набрал вашия номер.
Онзи пропуснат разговор…
Не, просто е някаква съдба, вероятно.
Ще ми разкажете ли повече? - Не е ли време за спасяването?
Започна се миналата зима. - Защо сега?!
Попаднах на едно момиче.
Не можех да извърна очи от нея.
Защо е с моето лице?!
Просто трябва да е на твоите години.
Има интересно бельо. - Не гледай!
Предложих й да я заведа до полицията, защото явно беше избягала…
Гладна ли си?
Да минем да хапнем някъде? - Не.
Забранено ми е да ям навън. Има си строги правила.
Макар че понякога тайно идвам, въпреки всичко.
Семейството й явно беше много строго.
Дори не я пускаха навън! Като птица в клетка.
Трябва ти малко промяна. Къде ти се ходи?
Така започнахме да се срещаме.
Наистина бях щастлив. - Сериозно ли?
Полиция! Този завързва връзки с бегълки!
Не разбираш! Намеренията ми бяха добри!
Нищо лошо не съм й сторил! - Не на мен тия!
Винаги я водех, където пожелаеше.
Как е? - Много добре.
Наистина? Всичко ли ще ми купиш?
Все пак ти стоят добре…
Ще оживея ли до заплатата…
Благодаря! Обичам те, Юске!
Престани! - Стига си използвал лицето ми!
Не падаме ли твърде дълго?
За мен? - Успях заради теб!
Харесваш ли Капюпа? - Да, но не съм била в онзи парк.
Не ми е позволено да ходя в "Кралството на надеждите и мечтите".
Що за родители?
Да отидем в Капюпа Ленд! - Наистина ли?!
И там нещата започнаха да се объркват.
Спокойно…
Защо?! Защо някакъв дъртак носи кожата на Капюпа?!
Да не са убили Капюпа?! - Това беше просто костюм!
Спокойно! Една фея се е погрижила за тях!
Това няма значение!
Винаги се случваха различни инциденти, навсякъде.
И в работата не ми вървеше.
Вече не получавах бонуси и спестяванията ми намаляха.
Бях щастлив, докато бях с нея,
но преди да осъзная…
Загубих всичките си пари. - Отвори вратата!
Исках да остана до нея,
но това само щеше да я натовари!
Някога исках да й призная, когато завърши,
но вече не мога да го направя! - Имаш ли нейна снимка?
Защо? - Има нещо в тази история…
Ето я. - Кофку?!
Откъде знаете името й? - Знаех си!
Но как така се сети? - Не ти ли споменах?
Тя е богиня на бедността. - На бедността ли?!
Ебису Кофку е нещо като псевдоним, не е истинско име.
Да не обсъждаме истинското.
Един съвет - просто я забрави напълно, ясно?
Тя може да носи само нещастие!
Тя е истински убиец на късмет. Кралица!
А пък вече си има и друг мъж в живота.
Не е никак млада при това!
Тя е много по-стара от майка ти. И от баба ти дори.
Добре! Сега ще прекъснеш връзките си с нея!
Но това не значи ли, че… - Ще забрави всичко за Кофку.
Не! Не искам да я забравям! Изобщо не го искам!
Ако не го направиш, наистина ще умреш.
Няма значение! Обичам я от цялото си сърце!
Глупак!
Не можеш да обичаш истински, ако ще се самоубиваш!
Побързай! - Това си е чиста лудост.
Добре, сега е твой ред, Юкине!
Аз не съм прерязвал никакви връзки!
Спокойно, ти го можеш! Повярвай в мен!
Ела, Секи!
Какво да кажа на Кофку?
"Желая ти щастие". Само това.
Желанието ти беше чуто.
С моята сила като бог,
аз ще разкъсам връзката ви чрез Секи.
Разделяне!
Сериозно ли? Пак ли аз съм виновна?
Просто се забавлявахме, мъничко. - Мъничко?
Кофку! Всичко това зад гърба на Съкровището ти!
Беше ми писнало да ми казваш къде мога и къде не мога да ходя!
Как да не го правя! Ти си бедствие!
Ти имаш талант, хлапе.
Новаците обикновено не могат това. - Толкова ли е трудно?
Да, по-трудно е от създаването на връзка.
И много зависи от силата на Съкровището.
Не ми се видя нещо особено.
Това е добре. Хубаво си избрал, Ято.
Нали?! От пръв поглед си паднах по него!
Нали, Юкине? - Отврат! Пусни ме!
Съжалявам за проблемите и благодаря.
Повикайте ни пак!
До скоро! - Чао!
Ела пак, Хийори. - Разбира се.
А за онова по-рано…
Ти каза, че Ято е страховит бог.
Шега беше, нали? - Истина е.
Той уби едно Съкровище преди години.
Тогава за първи път чух за него.
А и той е бог на войната. Убивал е и хора.
Убивал е хора? - Стига.
Едно време важеше принципа "убий, или ще бъдеш убит".
Какво искаш да кажеш?
Боговете съществуват заради желанията на хората.
Повечето богове обичат да изпълняват желания,
за да не бъдат забравяни.
Иначе не остават в човешката памет.
Как да накараш някой да те запомни?
Ще изпълниш всяко едно желание, независимо от кого е и какво е.
Без значение от кого е…
Забави се. Какво обсъждахте?
Ято, защо ме запозна с Кофку?
Ако нещо стане с мен, иди право при онези двамата.
Ясно? - Да!
Ароматът е прекрасен!
Паднах си по него от пръв поглед!
Имаш красиви очи.
Защо си дошла, Нора?
Не. Изречи истинското ми име.
Харесвам името, което ми даде ти, Ято.
Тя да не е някое от Съкровищата ти?
Аз винаги ще чакам.
Ще те чакам да ме повикаш по име.
Превод: GFotaku Редакция: mrnkaloto
Eastern Spirit ® 2014
Следва: "Граница".